Sapņi kā stikla glāzes šķīst
Pret sienu triektas
Nu tik lauskas japaslēpj
No nākotnes brīža.
Un pie vecā stiklinieka
Jāsūta soli,
Lai atkal jauni trauki tiktu lieti.
Tie zaigos saulē,
aiz kumodes stikla stāvot,
Gaidot savu kārtu
Uz dzīves tiesu skarbo,
Kur tad tiks izlemts –
Zaigot vai šķīst. |